- Yritän huolehtia perheestä. - Valehtelet minulle päin naamaa.
Pidätkö minua idioottina? "Se oli lopussa."
Olemme molemmat sitä mieltä, että näin on parempi lapsille.
David, uhrautuminen on...
Saadakseen jotain arvokasta on uhrauduttava.
Tällainen jatkuessaan olisi liian vahingollista lapsille.
Tiedätkö, että vaikeampi vaihtoehto ja oikea vaihtoehto -
ovat yleensä sama asia?
Mikään merkityksellinen ei ole helppoa.
Helppous ei kuulu aikuiselämään.
En pidä 10 asteen vaihteluvälistä.
- Miksi edes tehdä säätiedotus. - Tämä on teknistä taidetta, -
- ei tiedettä. Ihmiset ymmärtävät sen. - Kavennetaan sitä, Tim.
Dave, se on sattumanvaraista.
Teemme parhaamme. Tuo vaihteluväli kelpaa.
- Dave, puhelu. - Käske jättää viesti.
Se on Hello America -järjestö.
Voimmeko käydä ostoksilla täällä?
Toki. Missä se on?
- Bendelissä. - Selvä.
Isä?
Lähdetäänpä kävelylle ja pidetään tauko.
- Etkö pidä siitä? - Voimme ehkä tulla takaisin myöhemmin.
Pidetään nyt vain tauko.
- Miten sinulla menee? - Hyvin.
- Miten koulussa? - Hyvin.
- Tanssikoulussa? - Hyvin.
Kun minä olin koulussa, -
vaikeinta oli kestää toisten lasten ilkkumista.
Nimittelyä ja muuta sellaista.
Nimitelläänkö sinua koskaan?
- Kuten miten? - En tiedä...
Vaikka puupääksi tietämättömyytesi takia.
- Tai kamelinvarpaaksi. - Kyllä, kamelinvarpaaksi.
- Tiedätkö syytä siihen? - Syytä mihin?
Siihen, että sinua kutsutaan kamelinvarpaaksi.
Kyllä.
Miksi, kultaseni?
Kamelinvarpaat ovat kovia.
Ne voivat kävellä autiomaan ja kuumien kivien yli.
Olen kova.
Aivan niin. Koska he ovat kovia.
Oletko taas valmis käymään ostoksilla?
Luulen, että kamelinvarpaista tehdään autonrenkaita.
Olen kuullut siitä.
Mielestäni olet liian vanha käyttämään niitä muita vaatteita.
- En pidä tästä. - Mutta ne olivat kuin lastenvaatteita.
Pidän tästä leningistä. Siinä on New Yorkin tyyliä.
Näytähän.
- Pidätkö siitä? - Pidän.
- Pidätkö sinä? - Luulen niin.
Onko se mukava? Se on kaikkein tärkeintä.
Se on mukava.
Näytät mahtavalta. Ihan aikuiselta.
- Vaihda vaatteet. Sovitetaan lisää. - Todellako?
Toki, ja sitten menemme näyttämään isoisälle.
Isoisä! Isoisä!
- Katsos tätä. - Se on hieno, kulta.
Tiedän. Sain paljon muutakin!
Dave.
- Miten voit? - Hyvin.
Mike pidätettiin.
Mitä?
Hän rikkoi ohjaajansa auton. He olivat matkalla elokuviin.
Elokuviin?
Mike sanoi hänen yrittäneen ottaa suihin.
Mike heitti kiven matkustajanpuoleisen ikkunan läpi.
Mitä tämä suihinottaminen ja kivien heittely oikein on?
- Mistä siinä on kyse? - Mitä se tyyppi sanoi?
Hän sanoi Miken yrittäneen varastaa hänen lompakkonsa.
Mitä tämä imeminen, heitteleminen, varasteleminen ja rikkominen on?
Hän on 15-vuotias!
Mitä tämä paska on?
- Missä hän on? - Kotona.
- Mitä tämä on? - Vittu.
- Oletko valmiina lääkärinkäynnille? - Olen.
Sainpas! Olet kuollut.
Uskon, että hänen kertomansa on totta. Luulen, että se tyyppi yritti lähennellä, -
ja Mike yllättyi ja pelästyi.
Kulta, hakisitko minulle limsan limsakoneesta?
Voisitko juoda limsasi myöhemmin?
Lähetin Shellyn pois, ettei hänen tarvitsisi kuulla tätä.
Se tyyppi sanoo Miken yrittäneen varastaa hänen lompakkonsa, -
ja siksi he tappelivat poliisin tullessa.
- Miten hän voi? - Hän on peloissaan.
- Voin tulla kotiin. - Tee vain se Hello America -juttusi.
- Käyttäydyt kuin... - Miten?
Ihan kuin Mike olisi hankaluuksissa, koska lähdin tähän haastatteluun.
Minulla ei ole rahaa.
- Russ on täällä auttamassa. - Se mulkku on mitä?
Hänestä on ollut paljon apua. Voit pysyä siellä.
Minä jään tänne kamelinvarpaan kanssa. Huolehdi sinä asioista siellä!
Kamelinvarpaan? Mistä sinä puhut?
Kuulin kuinka kakarat nimittelevät Shellyä, ja sinä et tee asialle mitään.
- Et kiinnitä huomiota hänen koulunkäyntiinsä! - Huolehdin kaikesta täällä.
Ostin hänelle uusia vaatteita, -
- ja hän kertoi minulle kaikenlaista... - Älä ole mulkku.
- Hän on luonasi yhden viikonlopun. - Tiedätkö mitä, Noreen?
Vittu! Miten vain. Pyydä Mike puhelimeen.
Hän on nukkumassa, äläkä puhu minulle tuohon sävyyn.
Lisää mulkkuja, lisää kiroilemista...
- Minun täytyy mennä, Noreen. Palaan asiaan. - Miten vain.
Luulin, että yrität uudestaan Noreenin kanssa.
Yritänkin. Mitä Frost sanoi?
Hän haluaa puhua minulle 10 minuutin kuluttua. Ulkona on kylmä.
Hakisitko minulle kahvin, jotta voisin lämmitellä?
- Kyllä, isä. - Mulkkuja, varastamista...
- Hei. - Hei. 65 senttiä.
Vittu.
- Hei. - Hei.
- Menikö isoisä sisään? - Meni.
Hienoa. Hän halusi kahvin. Onko sinulla lompakkoni?
Sinulla oli vain dollari.
Sinun pitäisi pitää enemmän rahaa mukanasi.
Tiedän.
Sanoiko hän, voisiko lisäterapia...
Ei, hän oli samaa mieltä kuin Pritch.
Se on levinnyt liikaa.
Ei ole mahdollisuuksia.
- Sanoiko hän... - Hän sanoi kuukausia.
- Sanoiko hän kuinka paljon? - Mikä on paljon?
En minä tiedä, esimerkiksi 12.
Sitten hän olisi varmaan puhunut vuodesta, poikani.
Luulen, että hän tarkoitti kolmea tai neljää kuukautta.
Sinulla on tärkeä päivä huomenna. Hello America -ohjelma.
Niin.
Tässä tulee paraatin vetonaula, Dave Spritzel.
Eikö hänen nimensä ollut aikaisemmin Spritz?
Oli, mutta hän muutti sen takaisin alkuperäiseen muotoon.
- Miksi muutos, Ed? - Hänen ollessa tunnettu läpi maamme, -
hän muutti sen takaisin, kuten John "Cougar" Mellencamp.
Nyt hän on todellisempi ja aidompi.
- Ketkä ovat hänen kanssaan? - Hänen vaimonsa ja lapsensa.
Eikö heidän suhteensa ollut todella riekaleina?
Ei enää. Siinä on toinen muutos.
Bryant Gumbelin Hello America -ohjelma soi heille kaikille uuden alun -
ja johti vuositulojen nousemiseen mainostuloineen -
miljoonaan dollariin vuodessa.
- Sillä varmaan sai vaimon huomion. - Kyllä sillä paljon yhdessäoloaikaa saa.
- Nyt kaikki on loistavasti. - Sanoiko hän niin?
Kyllä, hän kertoi minulle ennen...
Huomenta, Amerikka.
- Mitä harrastatte? - Kirjoittamista. Jousiammuntaa.
Ja sinulla ei ole ilmatieteen tutkintoa?
Yleisestä viestinnästä.
Olemme nähneet paljon Chicagossa tekemääsi työtä.
- Meistä sinä olet hieno, piristävä. Rakastamme Spritz Nipperiä. - Hienoa.
Jospa otamme otoksia sinistä taustaa vasten ja käymme katsomassa studion?
Tässä on asemasi. Otamme joitakin otoksia. Odota hetki, niin laitan kaiken valmiiksi.
- Hei. - Hei.
- Odotan Markia. Otan joitakin otoksia. Dave. - Bryant.
- Oletko hermostunut? - En.
- Oletko varma? - Olen.
- Näytät hieman hermostuneelta. - Ei se johdu hermoista.
- Muuta paskaa. - Niin.
Leutoa luoteessa. Kun korkeapaineen alue väistyy, -
nousevat lämpötilat New Mexicossa...
Tiedän, ettei se ole hermokirurgiaa, -
mutta vihreää taustaa vasten on vaikea työskennellä.
Kaksi astetta New Yorkissa, kylmenevää Michiganista länteen...
Sinun on hahmotettava, mistä kuvat tulevat, -
sekä sinulla on oltava melko vahva mittasuhteiden taju.
Kelivaroitukset annetaan New Orleansiin ja Atlantaan.
Minusta on tullut todella hyvä. Luulin onnistuneeni melko hyvin.
- Palaamme asiaan muutaman päivän kuluttua. - Selvä.
Isäni, Robert Spritzel, sekä tyttäreni.
Olemme hieman myöhässä koneestamme, joten ajattelimme, että lähdemme täältä.
- Pyydän anteeksi, pidättelimme sinua. - Ei se mitään.
- Saitko luvut? - Kyllä.
- Unohdin mainita siihen sisältyvän Purina-edun. 42 000 dollaria. - Selvä.
- Mikä se on? - Pakollinen etu, mikäli saan työn.
- Koiranruokaa? - Kyllä, lemmikkieläintuotteita.
- Davella ei ole lemmikkieläintä. - Onhan minulla Jackson.
Jackson asuu vaimosi ja lastesi kanssa.
Me ilmoitamme sinulle.
- Russ on täällä. - Hyvä on.
- Missä Mike on? - Sisällä.
- Dave. - Hei, Russ.
Hän on yläkerrassa. Hän on yhä melko järkyttynyt.
- Puhuiko hän siitä? - Puhui.
- Sinulleko? - Hän kertoi meille, mitä tapahtui.
Hän on oli ohjaajansa Don Boden kanssa. Kai hän...
En tiedä, miksi tein niin.
Hän puhui pojastani ja olin ottamassa hanskojani pois.
Ilmeisesti he olivat menossa elokuviin...
- Mitä helvettiä? Mitä sinä teet? - Minkä takia olet täällä?
- Olen auttamassa Noreenia! - Minkä takia olet auttamassa?
- Dave. - Poika, Jessus.
Tässä on jotakin, joka...
Ellet tahdo isäsi pitävän sinua ääliönä, älä läpsi hanskalla ketään naamaan.
Niin hän nimittäin ajattelee, ellet ole 1800-luvun aatelismies, -
joka minä en ole.
- Pääsetkö sisään, isä? - Pääsen.
"Kun olen kiperässä tilanteessa tilaan kiinalaisen ilotytön, -
tai nyrkkeilen muutaman erän Richien kanssa -
"Puerto Ricolainen vasuri Clanceyn salilta."
"Tänä iltana", Roy ajatteli. "Kunhan olen salakuljettanut tämän plutoniumin ulos, -
otan pari sormenleveyttä skottilaista ja painun pehkuihin. Roy haki Oliverin laboratoriosta, -
ja hän pihisti pullot sieltä. Hän tunki ne tietokonelaukkuunsa."
Äitini keksi ajatuksen elävistä hautajaisista kirjasta, -
jota hän luki avukseen Robertin kuollessa.
Siinä henkilön perhe ja ystävät kokoontuvat kuin hautajaisissa, -
tämän ollessa vielä elossa, jotta hän voi tavata kaikki.
- Hei, miten menee? - Mitä kuuluu?
Hei, mikä on viikon kylmin päivä?
- Anteeksi? - Mikä on viikon kylmin päivä?
- En tiedä. - Et tiedä vielä?
- Älä viitsi. - Kysyin vain sinulta viikon kylmintä päivää.
Maanantaina, sopiiko? Silloin...
- Mikä sinua ottaa päähän? - Nyt on helmikuu. Täällä on kylmä.
Vittu!
- Haista sitten paska. - Painu suolle!
Tiedätkö, mikä vaihteluväli on?
Luuletko, että voi valita etukäteen jonkin päivän -
viikkoa etukäteen ja antaa realistisen... Tajuatko?
- Tiesitkö sen? - Säämies!
Vittu!
Minun pitää mennä katsomaan lapsiani.
Tahrit takkini piirakan mönjällä.
Onko minun tavattava lapseni piirakkaisena?
- Tapaa sinä lapsesi paskaisena. - Rauhoitu, äijä.
Minun pitää tavata perheeni.
Minun on tavattava...
- Haloo? - Haloo. Onko Dave?
- Mitä? - Mark Dersen, Hello Americasta.
Hei, Dave.
- Pärjäile. - Selvä.
Noreen.
Shelly näyttää nätiltä.
- Ostimme tuon New Yorkissa. - Tiedän. Siksi mainitsinkin siitä.
Se on oikein kaunis.
Minulle tarjottiin paikkaa Hello Americassa, Bryant Gumbelin kanssa.
Loistavaa.
- Aiotko ottaa sen? - Harkitsen asiaa.
Palkka on huomattava ja levikki on iso.
Palkkapussi kyllä lihoo huomattavasti.
1,2 miljoonaa dollaria kaiken kaikkiaan.
- Voimmeko ajatella sitä? - Mitä?
Millainen muutos se voisi olla meille kaikille.
Mikelle, Shellylle. Tiedät kyllä.
Jos päättäisimme yrittää uudelleen.
Dave, menen naimisiin Russin kanssa.
Tarkkuus merkitsee sitä, että keskittyy yhteen pisteeseen.
Maan vetovoima vetää alaspäin 2,8 cm metriä kohden.
Tähtäät ylös.
Tuulen vaikutus on myös otettava huomioon -
ja se on kaikkein vaikeinta.
Minun piti mennä muutenkin sisälle.
Oli puheeni aika.
Siinä kaikki, mitä tiedän Robert Spritzelistä.
Malttia, armeliaisuutta ja viisautta.
Hänenlaisiaan ei ole monia.
Ja nyt puhuu Robertin poika, David.
Iltapäivää.
Monet teistä ovat tulleet kaukaa, -
ja tiedän puhuvani äitini ja Noreenin, -
sekä perheeni, Miken ja Shellyn, puolesta sanoessani kiitos.
Ajatellessani isääni, mieleeni tulee Bob Segerin kappale "Like a rock".
Ja sitten sähköt katkesivat.
Kun valot palasivat 40 minuuttia myöhemmin, -
kaikki olivat unohtaneet, että olin pitämässä puhetta, -
emmekä koskaan saaneet sitä päätökseen.
Joten puheeni kuului: "Ajatellessani isääni, -
mieleeni tulee Bob Segerin kappale 'Like a rock'."
Siinä kaikki, mitä sanoin isäni elävissä hautajaisissa.
Jotain Bob Segeristä.
Olette soittaneet numeroon 272-7638. Olkaa hyvä, ja jättäkää viesti.
Mark Dersen, Hello Americasta.
Voisitko soittaa minulle? Soitin muutaman kerran perjantaina.
Ihmettelen, mikset ole soittanut takaisin.
Minun on tiedettävä, onko minun siirryttävä eteenpäin listallani.
Kyseessä ei ole mikään Hello, vaikkapa, Orlando.
Olen edelleen innoissani sinusta.
Minun pitää vain kuulla sinusta. Soita minulle.
Puhelimesi soi.
Tiedän.
Etkö aio vastata?
Se on se Bryant Gumbel -juttu.
Miksi et vastaa?
Toitko sen jutun?
Se on oven luona.
Sinun pitäisi vastata.
Hitto. Se oli McDonald’sin kuumaa omenapiirakkaa.
He eivät laske leikkiä. Se oli kuumaa.
Toinen asia, joka saa ihmiset heittelemään piirakoita, -
ovat nämä iskulauseet, joita meidän on -
käytettävä saadaksemme ohjelmastamme erilaisen.
Ne juurtuvat ihmisten mieliin. "Spritz Nipper".
Mutta pääasia tässä heittämisjutussa on:
Ketä yleensäkin heitetään piirakalla?
Heitettiinkö Thomas Jeffersonia piirakalla? Tai Buzz Aldrinia? Epäilen vahvasti.
Mutta tämä on jo yhdeksäs kerta, kun minua...
Klovneja heitetään piirakoilla.
Olen Miken isä! Tässä on tavarasi!
Näin sinun ostavan tämän North Avenuen ostoskeskuksessa.
Kerron tästä poliiseille, joten voit lopettaa paskanpuhumisen Miken varkaudesta.
Hän on vasta lapsi. Ymmärrätkö?
Vitun kusipää!
Lyön vetoa, ettei kukaan heittäisi piirakkaa -
Underground Railroadin perustajaa, Harriet Tubmania kohti.
Lyön vetoa miljoonasta dollarista.
Ensimmäisellä kerralla minua heitettiin kanankoivella.
Seisoin roskapöntön vieressä.
Luulin sitä vahingoksi.
Toisella kerralla minua heitettiin tacolla poskeen.
Sitten limonadimukilla. Falafelilla.
Nugeteilla.
Aina pikaruoalla.
Pikaruoka.
Ihmiset heittävät sen mieluummin pois kuin syövät loppuun.
Se on kätevää ja maistuu hyvälle, mutta se ei ole kovin ravitsevaa.
Minä olen pikaruokaa.
- Hei. - Hei.
- Tapasitko hänet? - Tapasin.
Joudunko vaikeuksiin? En tehnyt mitään.
Et ole vaikeuksissa. Hoidin asian.
Kävin hänen kimppuunsa. Tein selväksi, että olemme tosissamme.
- Hakkasin hänet. - Mitä?
Löin häntä ainakin kerran otsaan ja sitten hakkasin hänet.
Oikeastiko?
Hän ei enää väitä sinun varastaneen mitään.
- Mitä sinä syöt? - Corn dogeja.
- Olet lapsi, Mike. Hitto. - En ole lapsi.
Oletpas. Älä hanki itsellesi aikuisten ongelmia, ennen kuin olet aikuinen.
- Onko selvä? - On.
- Haluatko, että haen sinulle corn dogin? - Mitä? En.
Mitä sitten haluat?
En mitään.
Säämies!
- Hei. - Terve.
- Oletko kunnossa? - Olen.
- Halusin sinun vain... - Mitä?
"Olin kahdeksantoista, vailla huolenhäivää.
Työskentelin pähkinäpalkalla, suoraan kädestä suuhun.
Mutta olin vankka ja jykevä kuin kallio."
En oikein ymmärrä tätä. Pysynkö mukana tässä?
Se oli vain johdanto muihin asioihin, jotka halusin sanoa.
Tässä se kohta tulee.
"Ja minä pysyin järkähtämättömänä sille, mitä pidin oikeana, kallion tavoin."
Halusin puhua tuosta asiasta... Sinusta.
Se kertoo sinusta.
- Sain sen työpaikan. - New Yorkista?
Sehän on hienoa. Palkkahan on huomattava.
Se on suurempi summa kuin mitä itse koskaan tienasin.
- Niin. - Se on aikamoinen saavutus.
Kiitos.
Oletko kunnossa?
En voi antaa periksi.
Noreen on avioitumassa Russin kanssa. Ei ole mitään periksi annettavaa...
En pysty suorittamaan tehtävääni.
Kätesi.
Tapasin Miken ohjaajan.
Mike mainitsi, että aiot laittaa hänen asiansa kuntoon.
Eihän hän ole vaikeuksissa?
Hieno homma.
- Onko kätesi kunnossa? - On se.
- Oletko varma? - Älä ole huolissasi.
Sitä murehtii aina lastensa vuoksi.
Olivat he kuinka vanhoja tahansa.
Aina on jotain murehdittavaa.
- Luin kirjasi. - Vittu.
Ajattelin työstää sitä hieman lisää, mutta sitten hylkäsin sen.
- Hylkäsit? - Roskiin.
Se on vain työtäni, David.
Olen harjoitellut ja minusta on tullut hyvä.
Kuten sinusta sääasioissa.
Mutta minä en ennusta sitä. Kukaan ei ennusta, -
koska se on vain tuuli. Se voi puhaltaa mistä vain! Mitä vittua?
- Minun on mentävä töihin. - David.
Tämä paska elämä.
Meidän on hylättävä jotain.
Meidän on hylättävä ne.
Tässä paskassa elämässä.
Aina on jotain murehdittavaa.
Sinulla on vielä aikaa.
Kiitos.
Piakkoin Robertin elävien hautajaisten jälkeen pidimme hänen oikeat hautajaiset.
Otan osaa menetykseesi.
Tuo oli kivasti sanottu.
- Mistä kuulit tuon? - Hänen ystäviltään.
Onneksi sentään toinen teistä otti sateenvarjon.
Minusta tuntui, että tänään sataa.
- Et kai sinä aio viedä työpaikkaani? - En.
Ryhdyn kameramieheksi maanantain jalkapallo-ohjelmaan.
Sopiihan se?
Kyllä se käy.
Täällä on paljon Robertin hyviä ystäviä, jopa näin talvella.
Kai se johtuu siitä, että Robert oli poikkeuksellinen.
Kaiketi sen vuoksi teistä on niin moni täällä.
Rakastava aviomies ja isä 40 vuoden ajan, sekä -
sekä osan hyvä ystävä vieläkin pidemmältä ajalta.
Sen vuoksi me varmasti arvostimme ja rakastimme Robertia.
Hän oli loistava.
Epäitsekäs.
Päättäväinen.
Muistan joskus kuvitelleeni, -
millainen elämäni olisi. Millainen minä olisin.
Kuvittelin itselleni kaikenlaisia ominaisuuksia.
Vahvoja, positiivisia ominaisuuksia, -
joista ihmiset voisivat ottaa mallia.
Ajan saatossa sain vain harvoja niistä ominaisuuksista.
Ja kaikista kohtaamistani mahdollisuuksista, sekä minulle mahdollisista ihmistyypeistä, -
ne kaikki vähenivät vuosi vuodelta, -
kunnes lopulta niitä oli vain yksi.
Se, kuka olen.
Ja se minä olen.
Säämies.
Mutta ensiksi Dave Spritz luo katsauksen valtakunnalliseen säähän. Dave.
Kiitos, Bryant. Koillisessa ainakin tuntuu kovasti keväältä.
Onko se pysyvää? Katsotaan tilannetta. Meillä vallitsee lämmin ilmanala, -
- jonka ansiosta lämpötila... - Mike, oletko valmiina kouluun?
- Russ? - Mennään, lapset.
Ala tulla.
- Sinä kärsit vielä! - Hei sitten, Shelly.
- Heippa, äiti. - Siinä valtakunnallinen säätiedotus.
Palaan paikallissäähän tämän tunnin loppupuolella.
- Hei, oletko sinä Dave Spritz? - Olen.
- Saanko nimikirjoituksesi? - Toki.
Mahtaakohan tänään sataa?
Kuka tietää.
Hei, Hello America.
Olen tehnyt ohjelmaa muutaman kuukauden.
Minua ei heitellä enää esineillä. Ehkä koska kannan jousipyssyä mukanani.
En tiedä.
Menen viikonlopuiksi Chicagoon tapaamaan Mikea ja Shellyä.
Tulen takaisin ja hoidan säätiedotuksen. Joten, ennuste?
Älkää viitsikö. Toinen mies on perheeni kanssa.
Asiat eivät sujuneet ennustamallani tavalla.
Sen hyväksyminen ei ole helppoa, -
mutta aikuisten elämässä ei ole helppoja asioita.
Ajattelen tätä amerikkalaisena saavutuksena.
Tuolla minä asun. Palokunta 47:n takana.
Mutta Paavo Pesusienen edessä.
Hello America.